První preclíky se pekly jako měkký, mačkavý chléb, jako dnešní měkké preclíky. Někteří říkají, že se původně nazývaly „bracellae“, což je latinský výraz pro „malé paže“, z něhož později Němci odvodili slovo „bretzel“. Podle jiných byly nejstarší preclíky nazývány „pretiolas“, což znamená „malé odměny“, a rozdávali je mniši, když jejich malí žáci správně odříkali své modlitby. Ať už se jim říkalo jakkoli, popularita těchto kroucených pochoutek se během středověku rozšířila po Evropě. Preclíky, které jsou považovány za symbol štěstí, prosperity a duchovního naplnění, byly také běžně distribuovány chudým jako způsob, jak jim poskytnout duchovní i doslovnou obživu.
Preclíky – nebo ti, kteří je vyrobili – zaznamenaly obzvláště dramatický obrat v roce 1510, kdy se osmanští Turci pokusili napadnout Vídeň v Rakousku kopáním tunelů pod městskými hradbami. Mniši, kteří pekli preclíky v suterénu kláštera, slyšeli postup nepřítele a zalarmovali zbytek města, pak pomohli porazit turecký útok. Za odměnu dal rakouský císař preclíkářům vlastní erb.
![](http://casopis-strepy.cz/wp-content/uploads/2023/04/image-27.png)